(untitled) (Књижевна историја — часопис за науку о књижевности, 2025)
У раду се у компаративном и синхронијском кључу даје преглед књижевноисторијских и теоријских тумачења и разумевања придева кафкијански, према писцу Францу Кафки (1883‒1924). Премда се током друге половине двадесетог века овај придев у значајној мери одвојио од Кафкиног књижевног дела и постао својеврсно опште место у свакодневном говору, употребљаван најчешће при сусрету са збуњујућим и апсурдним бирократским системом, а према најпознатијем Кафкином роману Процес (1925), он представља далеко комплекснију структуру на простору књижевног текста. У питању је једна врста кôда, скуп стилистичких и тематских елемената који функционишу у неким текстовима или чак инфицирају друге текстове, не само на подручју књижевности већ и у другим уметничким медијима (Adams, 2002). Циљ рада је да се представе досадашњи најпродорнији покушаји артикулисања овог термина и да се прикаже на које стилистичке и тематско-мотивске јединице у књижевном тексту се он односи. У раду ћемо представити петочлану типологију најфреквентнијих кафкијанских елемената и размотрити да ли је могуће установити једну врсту интерпретацијске матрице помоћу које се могу тумачити друга кафкијанска књижевна дела.